La escritura de la memoria De los positivismos a los postmodernismos - Aurell Cardona, Jaume (Història, 2013)
La escritura de la memoria es un vibrante recorrido por la historiografía del siglo XX que combina admirablemente el desarrollo de la teoría con la exposición de los autores y las obras concretas. Repasa las corrientes que han dominado la disciplina histórica durante el siglo pasado: los positivismos de entresiglos, los historicismos de entreguerras, la eclosión y desarrollo de la escuela de los Annales, los marxismos y los estructuralismos de la larga posguerra asociados a una historia de carácter socioeconómico, la eclosión del postmodernismo y de los giros lingüísticos y antropológicos en los años setenta, la crisis de los años ochenta, la recuperación de viejos temas y metodologías a través de las nuevas historias, el giro cultural de los años noventa y, por fin, lo que el autor denomina el recurso a las terceras vías, que parece dominar el panorama historiográfico actual. El resultado es un libro apasionante, escrito con una lucidez y claridad ciertamente llamativas, que se convertirá en una herramienta indispensable para los profesionales de la historia en general, para los estudiosos de otras ciencias sociales (filosofía, literatura, sociología, antropología, lingüística), que han de utilizar tantas veces las herramientas de la disciplina histórica, y, por fin, para los alumnos de segundo ciclo de la carrera de historia, que se enfrentan por primera vez a la dimensión más teórica de la disciplina.@L'escriptura de la memòria és un recorregut vibrant per la historiografia del segle XX que combina admirablement el desenvolupament de la teoria amb l'exposició dels autors i les obres concretes. Repassa els corrents que han dominat la disciplina històrica durant el segle passat: els positivismes d'entresegles, els historicismes d'entreguerres, l'eclosió i desenvolupament de l'escola dels Annales, els marxismes i els estructuralismes de la llarga postguerra associats a una història de caràcter socioeconòmic, l'eclosió del postmodernisme i dels girs lingüístics i antropològics en els anys setanta, la crisi dels anys vuitanta, la recuperació de vells temes i metodologies a través de les noves històries, el gir cultural dels anys noranta i, per fi, allò que l'autor denomina el recurs a les terceres vies, que sembla dominar el panorama historiogràfic actual. El resultat és un llibre apassionant, escrit amb una lucidesa i claredat certament cridaneres, que es convertirà en una ferramenta indispensable per als professionals de la història en general, per a els estudiosos d'altres ciències socials (filosofia, literatura, sociologia, antropologia, lingüística), que han d'utilitzar tantes vegades les ferramentes de la disciplina històrica, i, per fi, per als alumnes de segon cicle de la carrera d'història, que s'enfronten per primera vegada a la dimensió més teòrica de la disciplina.